MAGA та симпатики Росії. Хто вони – ті західні експерти, які просили не брати Україну до НАТО
![MAGA та симпатики Росії. Хто вони – ті західні експерти, які просили не брати Україну до НАТО MAGA та симпатики Росії. Хто вони – ті західні експерти, які просили не брати Україну до НАТО](https://wsrv.nl/?output=webp&url=storage.liga.net/images/general/2024/07/10/20240710143135-1153.jpg&w=1280&fit=cover&dpr=2)
Британська газета The Guardian опублікувала напередодні саміту НАТО у Вашингтоні відкритий лист, в якому представники різних навчальних та аналітичних установ США, Європи й Канади закликали не запрошувати Україну до НАТО. Це, на їхню думку, було б "нерозумно" через ризик війни Альянсу з Росією.
Дивіться нас на YouTube: пояснюємо складні речі простими словами
Підписи під цим листом поставила 61 людина. Більшість із них давно й послідовно критикують США і НАТО за підтримку України.
Попри чималу кількість публікацій, значна частина цих експертів є маловідомими. Однак серед них є і представники трампівського руху Make America Great Again (MAGA), й учасники путінського Валдайського форуму, і представники Центру Карнегі.
LIGA.net проаналізувала біографії та публікації експертів, які закликають не брати Україну до НАТО. Хто вони – розказуємо.
Політологи й ноунейми. Найяскравіші підписанти
Значна кількість підписантів – маловідомі аналітики, експертизи яких не часто потребують медіа. Однак там є і яскраві особистості.
Наприклад, професор Чиказького університету, активний учасник путінського Валдайського форуму Джон Міршаймер.
Він вважається впливовим американським політологом і фахівцем з міжнародних відносин. І переконує всіх, що в російсько-українській війні винен Захід, який приймав нові країни в НАТО, наближаючись до кордонів Росії та "загрожуючи" її безпеці.
Міршаймер повторює, що Україна "не здатна перемогти". Тому, мовляв, має відмовитись від членства в ЄС і НАТО, розірвати безпекові зв’язки із Заходом і погодитись на анексію тих територій, які Росія вже захопила. Інакше Росія анексує ще й Харківську, Дніпропетровську, Миколаївську й Одеську області та "зупиниться з розумінням, що в інших частинах України росіян не люблять".
Саме Міршаймер, на думку голови комітету Верховної Ради з питань зовнішньої політики (фракція Слуга народу) Олександра Мережка, може бути автором цього листа для The Guardian.
Ще один відомий підписант – політолог Стівен Волт. Від 2014 року він стверджував, що підтримка України призведе до "більш тривалого та деструктивного конфлікту", а розширення НАТО – це небезпечно. До ювілейного саміту у Вашингтоні він опублікував статтю, в якій наголошує: НАТО навряд розпадеться найближчим часом, але Європа та США неухильно віддаляються один від одного.
Джеймс Ектон – співдиректор програми ядерної політики у Центрі Карнегі за міжнародний мир. Він часто коментує для ЗМІ загрозу застосування ядерного озброєння Кремлем.
Від березня 2023 року Ектон значиться у списку осіб, які перебувають у РФ під персональними санкціями, що включають заборону перебування на території країни-агресора.
Але до 2022 року він співпрацював із російською Академією наук. Московський центр Карнегі видав його книгу "Срібна куля? Правильні питання про неядерний швидкий глобальний удар". Вона присвячена перспективам створення, закупівлі та розгортання в США зброї неядерного швидкого глобального удару.
Американський журналіст Джеймс Кірчик зазначає, що від 2012 року центр Карнегі "робить ставку на збереження присутності в Москві, жертвуючи своєю інтелектуальною незалежністю". Баланс думок у публікаціях центру змістився до погляду Кремля. Аналогічний зсув позиції журналіст знайшов і в головного офісу Карнегі у Вашингтоні.
Ектон – не єдиний представник Центру Карнегі, який поставив свій підпис під цим листом. Там ще є колишній спічрайтер Джо Байдена (ще на посаді сенатора у 1989-1990 роках) Джордж Перкович, а також Стівен Вертхайм і Гевін Вайльде. Позаштатними експертами центру Карнегі є ще багато підписантів цього листа, які у списку фігурують як представники інших аналітичних організацій.
Загалом складається враження, що більшість із них так чи інакше перетиналися в межах своєї експертної бульбашки. В їхніх CV і профайлах часом фігурують одні й ті самі ГО та аналітичні центри, де вони виступали в ролі штатних чи позаштатних співробітників.
MAGA та лібертаріанці: що зрозуміло про погляди
Одна з ключових тез листа – безпека США "не зачеплена нинішньою війною настільки, щоб виправдати пряме військове втручання".
Відтак, на думку авторів, США не повинні брати на себе зобов'язання вступити у війну проти Росії через Україну ані сьогодні, ані в майбутньому. З огляду на це, запрошення України до НАТО буде "нерозумним" – так США та їхні союзники візьмуть на себе зобов'язання воювати з Росією, якщо вона знову вторгнеться.
Ця теза добре корелюється з настроями одразу кількох груп експертів, які лишили свій підпис під цим листом.
Наприклад, від Інституту консервативного партнерства (Conservative Partnership Institute, CPI) під листом підписалися двоє – СЕО Ед Корріган і програмний віцепрезидент Рейчел Бовард.
CPI називають "нервовим центром" трампівського руху MAGA, в сприйнятті якого, як пише NYT, "Україна є згубним лиходієм, Путін – бездоганним героєм, а Росія давно мала б розгромити Україну".
Професор міжнародних відносин Джорджтаунського університету Чарльз Купчан вважає: повна поразка Росії – "непотрібний ризик".
Заяви Дуга Бандоу з американського лібертаріанського аналітичного центру Cato Institute полюбляють цитувати російські пропагандисти: що США повинні визнати відповідальність за розв'язування війни в Україні та припинити підтримку Києва.
Цими заявами Бандоу суперечить власним думкам, які він мав до вторгнення в Україну у 2014 році. Тоді він наполягав, що США не мають вибудовувати стосунки з Росією, користуючись з України, яка є найбільшою й найпривітнішою до США пострадянською країною.
Варто зауважити: у 2005 році Бандоу змусили звільнитися з Cato Institute – тоді з’ясувалося, що протягом 10 років він брав гроші за публікацію статей, вигідних для різних клієнтів. Але згодом йому таки дозволили повернутись до інституту.
Окрім Бандоу, серед підписантів є ще троє чинних співробітників цієї організації та кілька колишніх, які не відзначаються чимось цікавим.
Ще один авторитетний підписант – професор міжнародних відносин Університету Брандейса Роберт Дж. Арт (народився в 1942 році). Підтримує теорію неореалізму, згідно з якою сила все ще лежить в основі структури влади в сучасному світі.
З 1998 року послідовно критикує розширення НАТО та переконує, що включення України до Альянсу без залучення Росії є найшвидшим способом відштовхнути Кремль від Заходу.
Старший науковий співробітник Центру оновлення Америки Сумантра Майтра переконує, що поки НАТО є компактним клубом, це безпечно, а розширення Альянсу становить значну небезпеку. Посилювати підтримку України й надавати більше озброєння вважає марним, "бо навряд чи хтось зможе взяти її в руки".
Послідовники Джона Квінсі Адамса та ізоляціонізму
Ще одна помітна група підписантів – чинні й колишні співробітники Інституту відповідального державного управління Квінсі. Наприклад, Ендрю Бацевич, співзасновник і президент інституту.
Бацевич – офіцер армії США у відставці й історик. Активно критикує НАТО. На цьому фокусується і створений ним інститут. Установу назвали на честь президента США Джона Квінсі Адамса, який на посаді держсекретаря в 1821 році заявив, що США "не виходять за кордони у пошуках монстрів, яких потрібно знищити".
Після початку повномасштабного вторгнення Росії в Україну Інститут Квінсі публічно покинули кілька співробітників. Один із них – аналітик Джозеф Чірінсьйоні – пояснив це "фундаментальною" незгодою з експертами Квінсі, які "повністю ігнорують небезпеки та жахи російського вторгнення й окупації та зосереджуються майже виключно на критиці Сполучених Штатів, НАТО й України".
Серед підписантів є й інші з Квінсі – віцепрезидент Джордж Бібе, співробітник Анатоль Лівен (його батько – журналіст і офіцер розвідки балтійських німців – колись організував російське мовлення Бі-Бі-Сі), та виконавча директорка Лора Люмпе. Позаштатним науковим співробітником інституту є Деніел Бесснер, який у списку значиться, як співробітник Університету Вашингтона.
Якщо виходити з публікацій, їхня позиція щодо України зводиться до думки: повна поразка Росії – це нонсенс, відповідно витрачати гроші на підтримку України нема сенсу. Дуже схожу ідеологією сповідує і Джон Ален Гей, виконавчий директор Товариства Квінсі Адамса.
До 10 підписантів є представниками ще однієї некомерційної організації яка виступає за більш стриману зовнішню політику США – Defense Priorities. Зокрема політичний консультант Ден Колдуелл пише, що підтримка України – це "шлях до пекла, вимощений благими намірами", оскільки результати її є непередбачуваними.
Усі вони критикують НАТО, прогнозуючи неминучий крах Альянсу.