Вибори, або коли «все буде добре»?
Как могла бы выглядеть "идеальная картинка" парламентских выборов и избирательной кампании в Украине (укр.)
Наталия Микольская
член наблюдательных советов Центра Trade +, TechUkraine, SheExports и Укргидроэнерго, экс-заместитель министра экономического развития и торговли - торговый представитель Украины
Тиждень після повернення з України мала нагоду обговорити парламентські вибори та виборчу кампанію в Україні з моїми професорами в Стенфорді.
І ось на підставі цих обговорень вирішила коротко зобразити мою "ідеальну картину" парламенських виборів та виборчої кампанії в Україні.
- Програми політичних партій готуються, обговорюються задовго до з‘їздів і будуть парадигмою створення партій, та їх знають і поділяють всі однопартійці, а особливо кандидати в народні депутати.
- Розмови ведуться про візію, цінності, програму і команду, перші кроки у Парламенті, а не про лідерів, особистості чи про номер в списку.
- Партійні списки формуються за принципом поділу цінностей, існуючого та потенційного вкладу в розвиток партії, потенційну перемогу, роботу з основними аудиторіями виборців, роботу в пардаменті, в тому числі в парламентських комітетах. Не працює простий алгоритм - публічне обличчя, жінка, активіст-антикорупціонер (а краще два), військовий/волонтер, представник кримських-татарів, співак чи ведучий чи актор (ка)....
- Критерії, прозорі процедури та номінаційні комітети для відбору кандидатів у народні депутати, чітко зафіксовані та оприлюденні, а не слугують лише «зовнішньою ширмою» для виправдання тих чи інших рішень.
- Рішення щодо номінування кандидатів до списків приймаються завчасно, до партійних зїздів, щодо однопартійці могли їх вивчити і обговорювати на з'їзді та свідомо підтримувати рішення щодо затвердження, а не слухають списки на з‘їздах "з голосу".
- Кандидати народні депутати в списку знають хто з ними йде поруч і це також обговорюється як умова номінування чи висування.
- Професійність та репутація в своїй індустрії чи сфері діяльності є найважливішим фактором при відборі.
- Попередній досвід роботи в Парламенті чи Уряді, за умови професійності, порядності та високої репутації кандидата, є перевагою, а не «клеймом».
- Партіям потрібні «професіоналів – жінок», а не просто публічні жінки чи «умні дєвочки».
- Репутація партійців перед західними партнерами, має цінність в контексті комунікації програми, потенційних реформ, а не як відбілюючий механізм.
- Немає мажоритарки, як шляху "зайти" до Парламенту або покидькам, або як вимушений крок системним політикам.
- Виборча агітація - це про зустрічі, розмови і переконання людей. А, насамперед, тих, які формують ВВП цієї країни – підприємців. А не лише про шоу і концерти.
- Є європейськість, стратегічність, новий підхід, сила у лідерів і команд, і коли «зуміє голос подолати цю печаль».
- Все це є стандартом для прогресивних політичних сил та сил, які говорять про перезавантаження.
Утопія? Можливо. Якби все ж хотілось щоб до цієї утопії всі ми прагнули.
Насправді цей допис, не скарга чи крик душі. Це спроба почати дискусію і зібрати людей, які поділяють погляди, викладені вище.
Я знаю, що людей, які вірять і прагнуть до цієї української «утопії» дуже багато! Вони працюють не для того, що «все було добре», «когось зробити», чи працювати, так працювати. Тому і я працюватиму далі щоб це перетворити в реальність.
Статьи, публикуемые в разделе "Мнения", отражают точку зрения автора и могут не совпадать с позицией редакции LIGA.net